Gledali ste: -Pogledaj ga. To je čvrst auto.
Nije li taj auto vrlo popularan u gay zajednici? -Stvarno?
To je Hammond. -To je Hammond. Je li to tvoj auto? -Da, to je moj auto.
Zašto ti je auto ondje? -Zato što me brod ondje iskrcao.
Došli su dovde, omotali ga u polietilen i izbacili ga zajedno sa mnom.
Tako to rade. -Što ondje piše? Globalni auto... -Da, GAK.
Kažu da se tvrtka tako zove.
Kupio sam ga od engleske obitelji koja je kupila kuću u Toskani. -Tony Blair.
Cherie Blair. -Sting.
Svaki laki socijalist u Britaniji vozio se u ovom autu.
Napuštamo Cartagenu u potrazi za mnogim zanimljivim životinjama za slikanje.
Prodaja škampi i šumskih proizvoda se očigledno dobro isplati.
Pogledaj brodove. -Nevjerojatno, zar ne? To se često viđa.
Skromna roba stvara nevjerojatno bogatstvo.
Ugasi ga! -Taj kamionet je jedan od najglupljih komada inženjeringa.
Jaguare je teško za uočiti i jako su rijetki.
Ovo je sad prava džungla.
Ajme. Mislim da mi je otpao auspuh.
Što ćemo raditi? Ljudi dolaze ovamo 40 godina i nisu vidjeli jaguara.
Možemo upotrijebiti moje samoaktivirajuće fotoaparate.
Tu je parkirao auto. -Da. -Okrenimo ga. -Poludjet će zbog toga.
Zamisli mu lice ujutro. -Mislit će da je poludio.
Jedan, dva, tri, pomjeri ga. Jedan, dva...
Imamo li kakve slike? -Pogledaj tu! -To je to!
To mu je glava. -Jaguar je pikov as. To je Saddam Hussein.
Sad moramo otići po njegove sinove. Udaya i onog drugog.
Kako mu se zove drugi sin? -Edgar.
Nakon što smo uslikali jaguara, krenuli smo prema sljedećoj meti,
još jednom rijetkom i povučenom stvorenju. Medvjedu naočaru.
Moramo voziti 320 km da pronađemo teren
gdje ćemo moći fotografirati pikovog asa,
Edgara Husseina Paddingtona.
Da nam vrijeme brže prođe, James nas je zabavljao
pokušavajući preteći kamione u svojoj 1-litrenoj Pandi.
U redu. Ne.
Ne vidi ispred jer mu je volan na ispravnoj strani. -Ajme meni.
Mora izletjeti, a zatim se čuje taj smiješan zvuk kad ubrzava.
Ti bokca! Hajde, autu.
O, moj Bože!
Uživao sam to gledati. -Momci, ne mogu nastaviti obilaziti kamione cijeli dan.
Slupat ću se negdje.
Koji je vrag ovom tipu? -Ne znam što je pio, ali vozi posvuda.
Pojeo je puno škampi. On je idiot.
Kako je dan prolazio, Trumpov kamionet je pokazao svoju nepouzdanost.
Ajme. Ajme. To nije dobro.
To je loše.
O, ne. O, Bože.
Dobio sam poruku želim li se vratiti pomoći g. Hammondu
popraviti njegov kamionet. Razmislit ću o tome.
Ne želim.
Evo ga. Hladnjak klime.
Beskoristan je. Moglo je biti i gore. Mogao sam onako završiti.
Pretpostavljam da su mu kočnice otkazale
pa je kotačem zakvačio rub da se ne otkotrlja.
Je li ovo tvoj kamion? Tvoj?
Da, to što je rekao.
Ha? U redu. Hvala.
Naposljetku je najveći svjetski jezičar pokrenuo svoj kamionet
i sustigao nas.
Sljedećeg jutra svi smo se probudili u lijepom brdovitom gradu Villa de Leyva.
Zašto si ovo napravio od svih mojih hlača? -Rekao si da ti je vruće.
Sad jest.
Nedjelja je ujutro u državi koja govori španjolski. 8.15 h.
Šanse da ima otvorena trgovina s hlačama? Nikakve.
Jeremy. -Jutro. -Kako si?
Jako dobro. Oprosti, inače... James i Richard su mi izrezali hlače.
Zašto me ovdje prepoznaju, zaboga?
Nakon što sam riješio krizu s hlačama, nastavili smo dalje.
Naposljetku smo stigli na područje gdje žive medvjedi naočari.
Slušajte. Imamo puno posla.
Što je? -Ne sviđaju mi se tvoje hlače. -Barem se trudi.
Trebao si ići do kraja. Pošto smo u divljini, možda lijepe kaubojske hlače.
Od antilopa, ali s otvorom otraga. I odabrao si tu boju košulje.
Je li te netko savjetovao? -Usredotočimo se sad na medvjeda Paddingtona.
Koža ti se ljušti. Trebaš je navlažiti. -Što?
Trebaš je vlažiti. -Malo. -Zašto? -Zato što ti se koža ljušti.
Zato što si suh. Izgledaš kao mumija. -Slušajte, moramo se usredotočiti...
Moramo se usredotočiti... -Pogledajmo sarkofag.
To nećemo staviti u Britanski muzej.
Kako više ne bih trpio ovaj progon,
inzistirao sam da krenemo tražiti Paddingtona.
Vidio sam slike, ali ne znam koliko su veliki ti medvjedi.
Pola metra ili tri metra? Ne znam.
Vozi po dijagonali dok prelaziš ovuda.
Sranje!
Vidi kako ti je kotač u zraku! -Nemojmo ovo predstavljati kao problem
zato što će dame i gospoda misliti da smo bespomoćni.
Pokušao sam se sam izvući. I to je dobro prošlo.
Brzina i snaga. -Samo si je iskopao rupu!
Stoga sam tražio Hammonda za pomoć. Ali predvidljivo, njegov kamionet
je u tom trenutku odlučio preći u pogon na jedan kotač.
Ajme. -Ostalo je samo jedno rješenje.
Možeš li me povući? -Ne. -Malo mi fali da izađem.
To znamo, kupio si Jeep. -Ne, to je... -Shvaćam.
Čim nešto kažem, ti imaš referencu na...
Ne, to je super. Dobro je. Mi smo prijatelji.
Nakon što smo prikvačili uže, bili smo spremni za polazak.
Malo ću te povući. -Je li bilo nježno? -Idemo.
Onda sve ovisi o tebi zato što nemam težinu da te izvučem.
Idemo za tri, dva, jedan.
Uzbudljivo.
Da, hajde! Fiat Panda! -To!
Jeremy Corbyn je upravo izvukao Freddyja Mercuryja.
To je susret umova.
Nisam dobar u udaranju šakama.
Kad smo to riješili, Hammond je popravio 4x4 pogon i nastavili smo s misijom.
U redu. Idemo u lov na medvjede.
Uskoro, međutim...
Ajme.
Što je, Hammonde? -Mislim da je nešto potrgano u pogonskom sklopu.
Trebam li ja sad izvlačiti Hammonda? O, Bože. Idem izvući Hammonda.
Nakon što je izvukao moj kamionet,
brzo sam pronašao kvar. Polomljena poluosovina.
Mislim da sad ima pogon na dva kotača.
Iako smo imali nekoliko nezgoda,
naši auti su nas udobno prevezli do prikladnog mjesta za gledanje medvjeda.
Otraga u Jeepu imam hladnjak pun hladnih, osvježavajućih pića.
Temperatura je savršena. Nisam izgubio dah. Nisam morao hodati ovamo.
Pošto je samoaktivirajuće fotoaparate uništio jaguar
ovog puta morali smo biti iznimno strpljivi.
Uskoro, međutim... -Dosadno mi je!
I meni je dosadno. -Dosadno mi je. -Dosadno!
Da nam bude zanimljivije, nastavili smo voziti.
Idemo više na planinu.
Ovo je najgori teren za Jeepov ovjes.
Volio bih upoznati čovjeka koji je stavio ove velike gume na ovaj auto.
I volio bih ga zadaviti. Ali moglo je biti i gore.
Rupa.
Ajme.
Čini se da se Jeremy Corbyn muči.
Nekako se uspio vratiti na kotače.
I dalje vozi!
Ali onda... -O, Bože.
Čekajte.
Ispred nas je velika rupa, momci.
Vidiš li to?
O čemu pričaš? -Ogromna je! -To je prilično velika rupa.
Nije, zar ne? -Jest. Pogledaj kolika je. -Pogledaj.
Ne, to je... -Ne, stani i poslušaj stručnjaka. Ovo ćemo iskopati.
Gravitacija će te odvući dolje i samo trebaš preći na drugu stranu.
Profesore, kako znate takve stvari? Da se prevezem. -Imaš ogromne gume.
Hammond, to je monster truck. -Ima pogon samo na dva kotača.
To je monster truck! -Gazi preko auta. Vidio sam to.
I oni imaju pogon na 2 kotača. -Istina. -Monster truckovi to pređu bez problema.
Hammond je odbijao pomoći pa smo James i ja radili teški dio
i iskopali smo rub nagiba. -Samo nastavite, popunit ćete cijelu rupu.
Što kažeš, Hammonde? Sad je malo lakše. -Sad je lako. Proći ću u Lamborghiniju.
Riješimo se tog velikog kamena. Tu će ti otprilike ići kotači.
Taman prije velikog pada. -Od zadnje nesreće si izgubio hrabrost.
Ne treba hrabrost za to. To nije moguće izvesti. Nije isto.
Svejedno ćeš to napraviti. -Neću. -Hoćeš. -Neću.
U redu, idemo.
Gravitacija će te odmah povući. -Znam kako gravitacija djeluje.
Učini to i prevezi se na drugu stranu. Požuri.
O, Bože! -Evo ga. -Baš kako sam i rekao.
Sad pređi na drugu stranu. -Čekaj.
Rekao sam ti da neće uspjeti.
Imam ideju. -Kakvu? -Vidiš onaj kavez protiv prevrtanja? -Da.
Ako uzmemo pješčane ljestve iz pomoćnog kamiona, mogli bi preći preko njega.
Zar ne? -Isambard Kingdom May.
Hammonde, imamo genijalnu ideju.
Ne znam što će napraviti, ali znam da neće uspjeti.
Ovo je jako teško.
Pazite na moj krov!
Neće dohvatiti. -Nemoj... Ma daj!
Naposljetku je naš veličanstveni most bio gotov.
James se dobrovoljno javio da pređe prvi.
Hajde, Hammonde, sigurno ti je drago. -Ne, nije mi drago!
Prva herojska stvar je učinjena. Prvi put nas ne zadržava.
Dobro izgleda? -Dobro izgleda. -Ne, izgleda ludo.
Uspjelo je. -To! -Što kažete na to? -To!
Mačji kašalj. -Nema udaranja šakama. -Mi to ne radimo. -Boljelo je.
Sad je bio na meni red u autu koji je više nego duplo teži od Pande.
Čekaj, ne mogu vidjeti... Ne vidim ljestve s ove strane.
Jako malo ulijevo. To je sve. Sad ravno.
Malo ulijevo, ali jako malo. Dobro je.
Na rubu si.
Sad idi jako polako. Malo ulijevo.
To je desno, idiote. -Desno. -Ne, to je...
Stani, stani. Stani tu.
Slomit će se. Neće uspjeti. -Što? -Neće uspjeti.
Da, ali stvar je u tome da si me zaustavio i ne znam kako bih to opisao,
na vrhu Hammondovog auta. -Znam. Nemoj se puno mrdati.
Ne brinite zbog mog kamioneta. -I nismo zabrinuti zbog njega!
Pošto Hammond nije htio ni mrdnuti prstom iako nas je uvukao u ovo,
morao sam pozvati kamermansku ekipu da ojača prijelaz.
Trebali smo pokazati da je slikanje divljine lako i udobno. Ne ide nam to.
Kad je ojačanje bilo gotovo, bilo je vrijeme za nastavak.
Nastavi tako. Istim smjerom.
To!
Idemo dalje. -Da.
Oni su prešli.
O, Bože. -Zašto si stao? -Nećeš vjerovati.
Što? -Ispred nas je rijeka.
Možemo li je preći? -Nema šanse.
Što radite? -Iza onog ugla je rijeka. Blokirala nam je put.
Ali nije vas bilo... U čemu je smisao?
Barem je tvoj auto bio dvaput od koristi. -Ništa nismo postigli.
Osim što ste uništili moj kamionet i pretvorili ga u most.
Morali smo to učiniti da se vratimo. -Točno. -Ali niste otišli...
Da niste otišli tamo, ne bi ni trebali most za povratak?
Ali nismo znali da je tamo rijeka. I tamo nema medvjeda.
Pošto rasprava nije nikamo vodila,
izvukli smo nezahvalnog Hammonda iz rupe
i pronašli smo drugi put na planini.
Stvarno se radujem što ću vidjeti medvjeda.
Volim sve medvjede osim polarnih koje mrzim.
Opasni su i jedu školarce.
Nasreću, uskoro smo pronašli još jedno prikladno mjesto
gdje sam otkrio da imam problemčić.
Još nisam dovoljno visoko da vidim preko grmlja.
Sad ništa ne možemo poduzeti u vezi s tim. -Što?
Šuti, ništa ne možeš. -Volio bih biti malo više. -Toliko si visok.
Odlučili smo čekati. Ali ubrzo...
I neizbježno...
Dosadno mi je. -I meni.
Ovo brzo dosadi. -Prošlo je 20 minuta.
Što je to bilo? -Zvuk medvjeda.
Sad mi nije dosadno. -To je medvjed.
To je medvjed, to je medvjed! -Ne vidim ga. -Fantastično. -Medvjed.
To je on, pomjerio se. Vidim mu lice. -Da.
Uslikao sam medvjeda!
Zašto ne želi doći ovamo? -Vjerojatno zato što ti pričaš.
Mislim da smo malo previše upadljivi. Plašimo ih. -Istina.
Tvoj i njegov auto su previše svijetli. -Znam.
Hammond i May su se složili da je moj auto najtiši i najsuptilniji.
Predložili su da se približim najvećem sisavcu mesožderu u Južnoj Americi.
Približava se. Preblizu je za moj fotoaparat.
Dolazi. Dolazi.
I onda, povrh svega... Medvjed sere u šumi.
Sad sam vidio sve.
Edgar Hussain je gotov.
Pikov as, riješen.
Vratili smo se na cestu i nastavili dalje.
Kasno te večeri stigli smo u glavni grad Bogotu.
Pošto smo se dobro naspavali, krenuli smo planirati naš sljedeći korak.
Jutro. -Bok. -Što ti se dogodilo s licem?
Nije dobro? -Ne. -Kao da si u Raspjevanom detektivu. -Istina.
To je bezobrazno. Slušajte... -Oprosti, nakratko si me hipnotizirao.
Slušajte. -Vratio sam se. -Dok si ti jutros kupovao nove hlače,
ja sam nabavio knjigu s cijelim kolumbijskim divljim svijetom.
Sve je tu. Pregledao sam je.
Pogodite čega nema unutra. -Nilskog konja.
Za sada imamo goluba, psa, konja... -Magarca.
Nemoj to spominjati, molim te. Jaguara. -Medvjeda. -Da.
Kondor je sljedeći.
Ima li potrebe, a mislim da ima, za blagu modifikaciju auta?
Slažem se da ima. Mislim da ih pomalo plašim.
Mogao bih napraviti neke izmjene. -Reći ću vam što bi dobro došlo mom autu.
Krov. -To je dobra ideja. -To dokazuje tvoje lice koje se ljušti.
Onda ne bi izgledao kao Michael Gambon u 80-tim.
Ja sam Michael Gambon u 80-tim.
Zatim smo otišli u kupovinu u ogromnom auto okrugu u Bogoti.
20 gradskih blokova punih ničega osim prodavaonica autodijelova.
Iskreno, sve što trebam da bi mi auto bio bolji
su neka vrsta ljestvi da se mogu podići kad slikam.
I stolica na koju ću sjesti i krov.
Zlatna prašina. Pogledajte ovo. Savršeno.
Mogu li dobiti 20 metara? Dvadeset metara...?
To nije dobar znak, zar ne?
Dok smo bili u kupovini primio sam prilično intrigantan telefonski poziv.
Ovog popodneva? Naravno. Dobro. Bok.
To je bio naš kolumbijski organizator. Rekao je da želi da popodne probamo
nešto po čemu je Kolumbija najpoznatija.
Da. Nogomet.
Utakmica između ekipe Grand Toura
i naših kolumbijskih organizatora. Hammond zbog svog lošeg
koljena nije mogao igrati pa se proglasio našim trenerom.
Igrat ćemo u formaciji 5-4-4?
Sumnjam. -5-4-3? -Osam, devet? -5-2?
Koliko igrača ima naša ekipa? -Osmorica s obje strane. -U redu, igrat ćemo...
Onda izbaci pet. -Tri, četiri. Tri.
S gomilom uzbuđenih navijača utakmica je počela.
Pošto sam bio naš najveći igrač, iz svakog kuta, stavili su me na gol.
A to je dobro prošlo.
Sudac je bio prilično strog. Što je?
Kako to može biti rukomet? -On nema ruku!
Utakmica je nastavljena s dobrim, čistim napadima s naše strane.
Naposljetku smo zabili gol.
Ali moje branjenje je i dalje bilo loše. Ma daj!
Iako sam dao sve od sebe... Upravo sam iskašljao pluća.
Na kraju me zamijenio naš zaštitar iz specijalnih snaga
koji je bio dobar usprkos zamućenom licu.
Možemo ići modificirati aute pošto ne igramo. -Da.
Jedini problem je što nas nitko neće moći snimati. -Zato što igraju nogomet.
I ne namjeravaju stati. -Zašto ih potiho ne bi ostavili na miru?
Idemo raditi. -Nije da ćemo nekome faliti.
Hajde, Nick!
Sljedećeg jutra, nasreću, neozlijeđeni članovi ekipe vratili su se na posao.
Jesmo li stvarno izgubili 6:2? -Da.
Mislim da je problem što su nas prerano zamijenili. -I ja. Slušajte.
Snimateljska ekipa se vratila pa neka rade ono što im je posao
i pogledajmo naše aute. -Morat ćeš pronaći moj. -Gdje je?
Tvoj je prerušen u grm na industrijskom parkingu. -Zakamuflirao sam ga.
Obojio si ga. -Ima mrežu koja se spusti preko prozora kad se skrivam
i ima ugrađen... I podigao sam ga zato što je problem bio odstojanje.
Što? Dva dana si se smijao Hammondu i meni
jer imamo povišene aute i tome kako su grozni, a onda ti učiniš isto.
Umjesto da kažeš, Podići ću svoj auto, zašto ne bi rekao, Uništit ću svoj auto?
Ti si ga uništio. -Da vidimo. Učinio sam to prilično suptilno.
Što misliš kako će se osjećati Tony Blair i Gordon Sting
kad vide da si pretvorio njihovu Pandu u čudovišnu Pandu?
Bit će jako sretni. To je komunistička kamuflaža. Uzeo sam je sa slike
ruskog tenka. -Razglas na autu je moja ideja. Uvijek to radim. -To nije to.
Jest. -To je sustav za prizivanje ptica i životinja.
Imam iPad na kojem ću odabrati zvukove životinja
i pustiti ih preko zvučnika. To je mamac. -Možemo li preći na
Hammonda koji je očigledno... -Ako ga pronađeš. -Potpuno poludio.
I ja sam ga kamuflirao zato što je zelen, kao što vidiš.
Popravio sam poluosovinu. To je sve od mehanike što sam morao popraviti
zato što je sve ostalo savršeno. Ovo ovdje je skrovište.
Znam. To je skrovište na monster trucku.
Boje se ljudi, a od ovoga ih neće vidjeti.
Sve se ovo spušta i unutra imam sve potrebno jer ponekad treba dugo
za nešto uslikati. To smo naučili. Mogu kuhati, jesti, zabavljati se
dok čekam da uslikam sliku životinje za nagradu.
I okreće se 360°. -Shvaćam. Ti kao ti,
stavio si dvije kamere da sebe snimaš. -Da, to je ono najvažnije.
Sviđa mi se zamisao da ste vas dvojica, nema druge riječi, kretena,
odlučili zakamuflirati aute da ih životinje ne vide.
Već sam dokazao da svoj mogu dovesti do medvjeda i da će ga interesirati.
Kad smo kod tvoga, što si ti napravio?
Što je to otraga?
To je, gospodo, dizalica. -Što? -Dizalica.
Uđem unutra i podignem se da imam... -Bit ćeš perač prozora.
Jedino mi je nedostajala prava visina. Sad imam i to.
Koliko visoko se podiže? -11,5 m. -Stvarno? -Da. -Prevrnut će se.
Zato sam ugradio potporne noge. -Nisu dovoljno udaljene.
I nisu dovoljno velike. -Koliko teži? -Dodao sam pola tone.
I napravio sam još nešto. Ugradio sam kisik za svoj motor.
Što će ti kisik? -Zato što idemo jako visoko. -11,5 m. -Ne, na 4500 m.
Više. Gotovo 4870 m. -Stvarno? -Zašto?
Kondori. Na nebu su. -Da, ali lete iznad zemlje.
Znam, ali da ih uhvatimo, moramo ići visoko. -Ne možeš ih
uhvatiti i slikat im lice. -Ako želiš kondora, moraš ići visoko.
O, moj Bože. -Što je? -I ja sam to primijetio.
Moj krov? -To je jedini komad tkanine od kojeg si mogao napraviti krov?
Što je to? -Divlje životinje. -To je za jaslice.
Neće me peći sunce niti padati kiša po glavi. -Kiša? -Neće me peći sunce.
Dobro ugrađena. Jako kvalitetno. Stvarno si... To je sranje.
Imam kisik zbog visine na koju idemo.
Ovo će zaustaviti propadanje mog lica. -Neće. -Ovime ću slikati ptice. -Nećeš.
Pošto smo imali još 320 km do staništa kondora,
odlučili smo odmah krenuti.
Jeste li vas dvojica ovo napravili? -Jesmo.
Gledaj na to kao na oglašavanje. -Oglašavanje čega? -Sebe, prijatelju.
Moraš poraditi na svom predstavljanju. Grozno izgledaš.
Kako da to isključim? -Upute su na ekranu.
To je odlična stvar za probiti led.
Ne mogu razmišljati od buke!
Jeremy, ljudi koji te ne bi dvaput pogledali, sad te gledaju.
Da, žao mi je.
Gdje se nalaze prokleti zvučnici? O, Bože, zalijepili su ih!
Više ne mogu ovo trpjeti. Ne znam puno o tehnici,
ali znam da sve možeš srediti ako iščupaš dovoljno žica.
Tako je bolje.
Sad kad je glazba prestala otkrio sam mali problem s mojom preradom.
Što? -Čuje se puno zveckanja.
Ne želim srljati, ali mislim da moji veliki kotači djeluju.
Auto dobro ide, ništa ne struže. Udobnost je prihvatljiva.
Kad smo napustili Bogotu i ubrzali,
moje modifikacije su postale još više iritirajuće.
Zaključak je da nije dobro. Istina da više ne čujem zveckanje dizalice,
ali samo zato što krov jako lamata.
I upravljanje je zabrinjavajuće lako zato što je sva težina otraga.
Također, stražnje gume sad više ne stružu po blatobranima.
Osim ovoga. I ovoga.
Ni u Pandi stvarni nisu bile bolje.
Počinjem čuti alarmantne zvukove iz auta pa sam ih želio podijeliti s vama.
To je jedan od njih.
Kao da su se kotači pomjerili na glavčinama pa stružu po blatobranima.
Čujete li to?
Kako bih zaustavio klepetanje krova, stavio sam nosač kamere da sve zategne.
Ali to nije uspjelo.
Zveckanje, buka guma. Klepetanje.
Da. Da. Loše.
Moglo je biti i gore.
Sranje. Ovo je prilično loše.
U zavojitim dijelovima gdje se auto naginjao na obje strane
veća guma je strugala po cijevi od otvora do rezervoara
i probušila je pa curi gorivo i zato sam bio ušlagiran dok sam vozio.
Mislio sam da je to zbog visine, ali bilo je zbog isparavanja goriva.
Ispraznit ću rezervoar do pola da je razina ispod rupe na cijevi.
Zakrpat ću rupu, uliti gorivo natrag i vratiti prave kotače.
Dok je May radio ono što je rekao, Hammond i ja smo napravili neke slike.
O, da.
Imam je. Na terenu koji je postajao apsolutno spektakularan.
Najviše me zapanjuje raznolikost Kolumbije.
U jednom trenutku si na mjestu nalik Japanu.
Zatim Yorkshire Dales.
Zatim Austrija. Pa Kalifornija.
Kao najveći svjetski hitovi na jednom mjestu.
Pogledajte to.
Naposljetku smo se svi ponovno sastali i na moje
inzistiranje započeli smo dug uspon na 4870 m.
Znao sam da se ondje nalaze kondori.
Jedva čekam vidjeti kondora jer su oni jedni od najboljih stvorenja na Zemlji.
Veličanstveni su.
Mogu cijeli dan letjeti na 5500 m i možda jednom zamahnuti krilima. Jednom.
Gospodo, upravo prelazimo 3000 m. Kolika vam je temperatura motora?
Moj je vruć, jako vruć.
Začudo se moj auto ne pregrijava, ali proizvodi nekakvu paru
jer mislim da čep nije dobro zatvoren, a ambijentalni tlak se smanjuje.
Da. -Zašto govori ambijentalni tlak? Zašto ne kaže samo tlak?
Uskoro smo ušli u oblake i stali smo slikati
nešto za što smo mislili da bi se moglo svidjeti Amazonu.
Kolibrić.
Nažalost, da bi privukli ta divna stvorenja,
morali smo poduzeti drastične mjere.
Znaš kad fotografi divljine pričaju kako su nešto uslikali? -Da.
Kladim se da nikad nisu rekli da su nosili grimizan ruž za usne.
Ne, nisam to čuo.
Nisu ni rekli da ako želite da se ptice približe,
morate staviti plastični cvijet u usta.
To je predivno. Pogledaj.
Stvarno su predivni, zar ne? -Sranje!
Moram se još odmaknuti.
Jesi uslikao?
Epski. Od svih stvari koje smo radili,
ovo ima smisla. -Predivno je. -Mislim da mi je ovo omiljeno.
Uslikali smo jedne od najmanjih ptica na svijetu pa je vrijeme
nastavimo prema gore i uslikamo jednu od najvećih.
Što? -Moramo uslikati kondora, zar ne? -To nisu bili kondori?
Nastavili smo Jeremyjevo putovanje prema raju.
Nalazimo se na oko 3500 m i dalje se uspinjemo.
Auto se definitivno muči. Motor pokreće mješavina kisika i goriva,
uglavnom kisika. Kisika ima manje pa ne može izgorjeti dovoljno goriva
pa motor proizvodi manje snage.
Moram prebaciti u drugu. Penji se, Pepe!
Pazi na temperaturu. Jako naporno radi.
Možda sam prešao kritičnu razinu u kojoj auto više ne može usisati
dovoljno kisika za miješanje s gorivom. I onda će mi ponestati snage.
Dobra stvar je što dok su moji kolege bojili svoje aute,
ja sam u svoj ugradio spremnike s kisikom.
Kad se doista počnem patiti, jednostavno ću nahraniti motor i sebe čistim O2.
O, moj Bože. Hajde.
Hammonde, kako stoje stvari u tvom monster trucku? -Ne najbolje.
Jako šišti i jako se zagrijao.
Upravo smo prešli 4200 m. Stvarno mi ponestaje snage.
Prebacujem na kisik za motor. Evo ga, dva klika.
Gledajte ovo.
Ubrzanje je povraćeno. U tome je razlika.
Vodeći svoje zadihane kolege, nastavili smo se uspinjati.
I uskoro smo se našli na vulkanu.
Zadnji put je eruptirao 1980-ih i ubio je 25.000 ljudi.
Nigdje nisam vidio područje s manje životinja.
Kondori žive ovdje, kažem ti. Dolaze po vulkanske miševe.
Uništavaš naše aute, imaš kisik samo za sebe i svoj auto
i mi ništa ne možemo vidjeti!
Činilo se da je Hammond u pravu jer nije bilo kondora.
Još ništa, moramo ići više da pronađemo kondora Colina.
Hajde, požurite, pratite me.
To je to, sve što imam.
Papučica je stisnuta do poda, temperatura raste.
Rekli su mi da smo na 4700 m.
O, Bože, ne opet strma uzbrdica.
To! Moja hrabra mala Panda držala se prilično dobro.
Dok se nije pokvarila.
Sranje!
Akumulator mi je potpuno prazan.
James, pokušat ću te pogurati da možeš upaliti. -Bit ću nježan.
Molim te da me poguraš s branikom, ne kotačima. Sigurno to shvaćaš.
Hammonde, razbio si mi staklo. -Postoji Bog!
Vratit ću se da se zabavim gledajući to.
U rikverc! -S jedne strane ti se otkvačio stražnji branik.
O, Bože, sad je moj gotov i ključa. -To je pravo ključanje.
Jedina mi je opcija pokušati osigurati strujanje zraka kroz hladnjak.
Stoga sam krenuo još jedanput.
Sve je puno pepela, to je problem.
Jako se pregrijava i ne sviđa mi se ovaj rub.
To me malo uplašilo.
Clarksone, koliko još do mjesta za slikanje?
Nije daleko. Još nekoliko... Još malo.
Ne zna.
Ali onda sam vidio isti greben na kojem se kondori okupljaju.
Da bi došli onamo, morali smo sići sa staze.
Pokazat ću onoj dvojici što Jeep može.
Tako je, tako je.
Ne, ne mogu se tu popeti. Jednostavno nije moguće.
Poput pudera od talka.
Ne. Opet sam zapeo.
Hajde. Hajde, Jeepu.
Da, mala ljepotice.
Možda sam se malo preračunao.
Pogledaj sve te kondore. Vidim ih posvuda.
Ne funkcionira. Suočimo se s tim. -Imao sam genijalnu ideju.
Siđimo s ovog prašnjavog dijela i idemo onamo. -Da.
Odvezli smo se iz prašine...
Pronašli smo obećavajuće novo mjesto i kad su se oblaci podigli,
spremili smo se za fotografiranje.
Zamisao mreže je da spriječi odsjaj stakla.
Životinje to lako uoče.
Bio je dio i s ove strane.
Spremno je. -Ideš gore s tim?
Zašto ne? -Vidim jedan razlog.
Vidiš maksimalnu težinu? 159 kg.
Što...? -Nikamo ti ne ideš, zar ne? -Fotoaparat je prilično težak.
Ne... Dobro, to je zbog fotoaparata.
Bok!
Ovo je puno više nego što je izgledalo u prospektu. -To mi se ne bi svidjelo.
To je stvarno grozno.
Nastavi se podizati dok zadnji dio ne otpadne. -Zašto vas dvojica ne... -Da?
Uđete u svoje aute. -Da? -Dobro. -Mogu li naglasiti jednu stvar?
Što? -Tišina je ključna. -Slažem se.
Onaj ondje greben izgleda obećavajuće. -Dobro.
Gdje je? -Ne, ne. Malo se vrati.
Ne mogu se vratiti, moram okrenuti cijeli krug. -Čujem ga dovde.
Dobro, tu stani. -Jesam.
Skuhat ću si kavu.
Oprosti. -Zatim je bio Mayev red da remeti mir.
Što je to? -Glasanje ptice. -To je patka!
Nekoliko trenutaka kasnije stigla je još gora buka.
O, Bože. -Isuse!
Da je barem tu nešto visoko i metalno što će privući munje.
Kako ne bih bio spržen, brzo sam se spustio.
A zatim smo svi pokušali pobjeći od oluje.
A to nije uspjelo.
Isuse Kriste.
Udaljeni smo 400 km, na vulkanu smo i u oluji s tučom.
Koliko leda ima na nebu?
Led upada unutra.
Upada unutra kroz stražnji kraj. -Barem smo uhvatili dobre slike kondora.
Pogledajte ovo. Vožnja u Jeepu je bila grozna.
O, Bože.
Led mi je pao za vrat.
Upravo sam istresao led po svom sjedalu. Sranje!
Richard je bio veoma suosjećajan. -Ajme. To je puno snijega.
Sreća. Radostan trenutak.
Nasreću, oluja je prošla
pa smo se spuštali teškom i ledenom planinskom stazom dugo u noć.
Sljedećeg jutra smo promislili o svemu u improviziranom kampu izvan grada.
Što to radiš? -Rekao sam ti da kondori žive ovdje dolje.
Živi? Živio je ondje pa je imao kvar na motoru i srušio se.
Nije bitno kako je došao. Bitno je da je tu i da sam ga uslikao.
To znači da smo gotovi. -Ne možeš to staviti na Amazonov čuvar zaslona.
Zašto ne? -Pa...
Izgubio je podosta svoje veličanstvenosti. -Ali to je kondor,
a to znači da smo gotovi. James, uslikao sam kondora.
Stvarno? -To je bilo posljednje. To je kondor, uslikan je, gotovi smo, idemo.
Hammond je bio u krivu. Morali smo pronaći još jednu životinju.
Onu koja nije imala smisla. Nilski konj.
Slušajte, ovo je očigledno nekakav grad.
Ja sam novinar i to prokleto dobar.
Zašto ne bih otišao do grada da vidim mogu li saznati išta o nilskom konju?
Moje skrovište nije prošlo najbolje u jučerašnjoj vožnji.
Vidim, a nije ni moj fotoaparat.
Zamagljen je, mislim da se tako kaže.
Moj auto se sinoć prevrnuo. -Ne znam ništa o tome.
Kad smo se parkirali, krenuo sam se baviti novinarstvom.
Ovo je kao da sam se vratio u Rotherham Advertiser.
Osim što ovo ne sliči Rotherhamu.
Dobar dan. -Dobar dan. -Nilski konj.
Nilski konj? Hvala.
Nitko ne zna, nitko ne zna. Naišao sam na novinarsku prazninu...
Oprostite. Odlučio sam pokušati crtanjem.
Nilski konj. -Što? -Nilski konj.
Da. Gdje je?
Što je rekao? Gdje je kamerman koji govori španjolski? Što to znači?
Ima ih ovdje. -Ima ih ovdje?
Gdje se nalaze?
Nakon što sam skupio informacije, vratio sam se kolegama.
Jesi li imao sreće? -I više od toga.
Čuo sam najnevjerojatniju priču.
Tip iz Kolumbije je vodio posao izvoza šumskih proizvoda po svijetu.
Bio je jako uspješan. Toliko uspješan da si je kupio kućne ljubimce nilske konje.
Tko je on? -Nekakav Pablo. Uglavnom, policija ga je ubila.
Zašto? -Ne znam.
Ubili su ga i nakon njegove smrti nilski konji su pobjegli.
Živjeli su u divljini i razmnožavali se.
Zato ovdje postoje nilski konji i divlji su i znam gdje su.
Udaljeni su samo 120 km. -Mi smo za. -Idemo.
Popijte kavu. -Odlično. -Zapanjujuće vijesti.
Jedina stvar jest, bi li vam smetalo da modificiram auto za tih 120 km?
Tako što ću skinuti modifikacije.
Pošto smo svi skinuli modifikacije, odlučio sam da prije puta obavim poslić.
Posudio sam nešto od Hammonda da naživciram Maya.
Gledam laburistički Fiat Panda s naljepnicom Brexita.
To je kao da stavite naljepnicu Volim Meksiko na zvijer Donalda Trumpa.
Mislim na njegov auto, ne na...
Vozili smo zadnjih 120 km na našem 2080 km dugom putu
kroz jednu od najnevjerojatnijih država na svijetu.
Da spojite Kanadu, Rusiju i Australiju,
i dalje ne bi imali različitost terena, temperature i divljih životinja
koje smo vidjeli na ovom epskom putovanju.
Ali naravno, ništa od toga ne bi vidjeli da nije bilo naših auta.
Podsjetit ću vas da je ovo mali, 49 KS snažan,
1-litarski praktični kompakt. To je skroman auto.
A ta poniznost njegova je snaga.
Zato što je odradio sve kao i druga dva auta. Popeo se na iste planine,
vozio se po istim putovima, pregazio je iste male rijeke.
Apsolutno je fantastičan. Obožavam ga.
Na putovanju su kamermani i produkcijski tim
izgubili šest skoro novih Toyota Land Cruisera.
Hammond je izgubio poluosovinu.
May je izgubio većinu elektronike i anlaser.
A ovaj ništa. Ništa se nije pokvarilo.
Preživio je sve što je Kolumbija bacila pred njega.
Ekstremne temperature, nadmorske visine, ceste kakve ne možete zamisliti,
a on je to prešao bez problema.
Istina da je jako neudoban. Ako dovoljno jako udarite u rupu
kralježnica će vam probiti lubanju. Ali ovo je važnije,
sviđao mi se kad smo došli ovamo, a sad mi se sviđa još i više.
Ima snažno srce.
Shvaćam da James Bond ne vozi monster truck.
Nitko u odijelu nije nikada vozio monster truck. Nisu cool.
Možda mislite drugačije kao i druga dvojica, ali oni su kreteni i glupi.
Ili se možete složiti da su zabavni. Izrađeni su da vam izmame osmjeh.
Ono što me zadivljuje je da uz urađene modifikacije koje su ga pogoršale,
previsok je, preširok, prespor, pregrijava se,
svejedno je odradio sve što i druga dva auta što ga čini najboljim
po mojem mišljenju.
Auto mi se opet pokvario. Auto mi je opet crkao. Stajem.
Jesi li ga upravo hvalio kako je odličan? -Možda.
To.
Naposljetku se Trumpov kamionet vratio na cestu.
Uskoro smo bili blizu našem konačnom odredištu.
Ovo je područje gdje je živio biznismen.
Provozate li se njegovom cestom za bijeg... -Što? -Cesta za bijeg.
Sagradio ju je u slučaju da dođe policija. Tako da može pobjeći.
Znači da nije bila dobra. -Ne. Niz cestu je bazen u kojem žive nilski konji.
Meta uočena. Idemo. Nilski konji!
Na brzinu odemo cestom za bijeg do vode i uslikamo nilskog konja.
Gledatelji, ostalo nam je oko kilometra i nije me pregazio monster truck.
Apsolutno sam oduševljen. Hammonde, jedino vidim tebe iza sebe.
Vidiš li Clarksona iza sebe? -Ne, upravo ga tražim.
U tom trenutku nas je omelo ono što je bilo pred nama.
To je jezero! To je jezero.
Da.
Ovdje su nam dobri izgledi. -Što? -To izgleda poput jezera za nilske konje.
Jesi li ti to stavio na moj auto? -Što? -Tu naljepnicu?
Ne, mislio sam da si ti to napravio kad si ga prerađivao.
Ne budi lud. -Iznenadilo me to. To je čvrsta izjava za tebe, ali...
Ti si to napravio na benzinskoj, zar ne? -Tu je otkako si ga modificirao. -Nije.
Glasno si to rekao. Ne bih pustio prijatelje
da to vide. Moramo obaviti važan posao.
Umjesto da čekamo Jeremyja, odlučili smo pripremiti se
u slučaju da se pojavi naša zadnja meta.
Hammonde.
Martha Hussein, vidim te.
Pogledaj mu veliku, debelu facu.
To!
To je to. -Nevjerojatno.
Nilski konj!
Fotografije nilskog konja. -Čestitam. -Svaka nam čast.
Rekao bih da smo gotovi. Gdje je... -To me brine.
Ako dođe ovamo to će značiti da prvi put na svim putovanjima
da jedan auto dođe do cilja bez ijednog kvara. Ništa se nije pokvarilo.
To je jedini put da je auto došao do kraja bez kvara. -U pravu si.
To je rekord.
Misliš da je pao s onog mostića? -Ne znam.
Pregrijao ga je jer je blizu kraja. Čekaj malo, je li to...? -Tako je.
Kratki trenutak uzbuđenja nakon čega je uslijedila teška depresija.
Gdje si ti bio? -Dobro došao. -Popravljao sam fotoaparat.
Ne treba ti. -Što? -Uspjeli smo. Uslikali smo nilskog konja. Gotovo je.
Gotovi smo. -Gledaj nilskog konja. -Ondje smo uslikali nilskog konja.
Izašao je prije nekoliko minuta. -Znači to je kraj? -To je kraj. -Posao gotov.
I prošla je čitava emisija bez da smo spomenuli kokain.
James, prije nego što smo došli si rekao da nećemo koristiti riječ na K.
Trebali smo biti prvi ljudi koji su došli u Kolumbiju i nisu to spominjali.
Oprosti. Izletjelo mi je.
Uz to grozno razočarenje vrijeme je za kraj. Nadam se da ćete
uživati u našim slikama. -Neće. -Neke su prilično dobre.
Jedna-dvije su dobre. -Ne. -Kako god. Vidimo se uskoro.
Doviđenja.
Preveo: x200sx